Legenden föddes vid foten av dessa mörka berg, under denna himmel.
Den talar om ett mäktigt svärd smitt åt erövraren Julius Caesar.
Vapnet gick i arv tills Caesars sista ättling fick det.
Kejsare Tiberius.
När han dog gömdes det för att inte falla i onda mäns händer.
I generationer låg det på gömstället markerat med ett pentagram-
- och som det stod skrivet "under Caesars egen blick".
Jag, Ambrosinus, född i Britannien-
- varen av många som sökte det.
I en orättvis tid blev det min livsuppgift-
- att hitta svärdet och den som var rättskaffens nog att bära det.
Jag for långt överkontinenten till hjärtat av det rike-
- som härskade över halva den kända världen.
Ett hotat Rom kallade tillbaka sina bästa män att försvara staden.
ROM År 460
- Skönt att vara hemma, general? - Ska jag ha på mig den här?
Jag minns inte hur man tar på den.
Varför vi, Vatrenus? Varför jag?
De litar på dig. Du är en äkta romare.
Det är en ärorik uppgift, säger de, att skydda vår nye Caesar.
Vi höll Afrika åt dem i tio år. Vi åldrades på deras slagfält.
Vi miste goda män.
- Vad tjänade det till? - Vi är soldater, Aurelius.
Politikerna fattar besluten.
Två slags män ska skys som kopporna:
Politiker och filosofer.
I Alexandria skär de av handen som stjäl.
Sen får Gud avgöra om man lever eller dör.
De flesta dör.
Batiatus!
Gör det där ute. Det blir blod överallt.
- Vem är han? - En tjuv.
- Jag är ingen tjuv. - Han är din.
- En hand eller två, general? - Bara en.
Låt mig gå. Jag skulle inte stjäla det. Jag ger er mitt ord!
Ditt ord?
Du? En gatpojke?
- En tjuv? Hur kan du hålla ditt ord? - Jag ville bara titta på det.
Jag är Aurelianus Gaius Antonius, medborgare och gardets chef.
Hade du ljugit för mig?
Jag hade inte ljugit för dig.
Kom tillbaka om tio år, pojk.
Då ger jag dig ditt eget svärd.
Gå nu.
Ännu en värdig fiende besegrad?
Det är glädjande att se Roms soldater visa prov på sådant mod.
- Vem är du? - Förnedring är en dålig lärare.
- För både män och pojkar. - Det luktar filosof.
Mår du bra?
- Ta pojken och gå. - Vi går när vi vill.
Han sa gå, gamling.
Han är alltså mer än filosof.
Hur gjorde han?
Varje gång vi äter gås gör du samma gamla trick.
- Har jag gjort det förut? - Och jag behövde inte din hjälp.
- Du missade lektionen i grekiska. - Varför sa du inte att du kan slåss?
Ut härifrån, båda två. Gå! Låt dem passera.
- Odoacer. - Orestes.
I tio år har jag stött Rom. Tio år!
- Vem är det? - Goternas befälhavare.
Och här står jag nu för att kräva min andel.
Vad är din andel?
En tredjedel av hela Italien.
- Tror du att jag skojar? - Slöt du en sådan pakt, Orestes?
Nej. Hur kan jag lova bort det som inte är mitt att ge?
En tredjedel av Italien. Då lever alliansen vidare-
- och er nye Caesar störtas inte från tronen som de andra före honom.
Jag lovade dig inget mer än den belöning du redan fått.
Du har blivit så lång, Orestes.
Du glömmer vems axlar du står på.
Romulus! Var har du varit?
Vi har letat överallt.
Ambrosinus, tog du med honom ut utan vakt?
- Du vet hur farligt det är. - Vi tog en promenad.
Promenad? Vet du vad som väntar honom i morgon?
- Vad som väntar oss alla. - Det vet jag mycket väl.
Jag håller lika mycket av din son som du.
Du går för långt, lärare.
Gå nu.
Ibland tror jag att du glömmer att han bara är en pojke, Orestes.
Han har ditt blod i sina ådror. Han är av Caesars ätt.
Han har aldrig varit bara en pojke.
Mor.
På fem år har vi haft fem kejsare.
Och alla har blivit mördade.
Vad kommer att hända med mig?
Du kommer att vaktas av de bästa.
Du kommer att leva länge och regera klokt.
Min son...
I dag sluter du dig till de odödliga.
- Är jag nu världens mäktigaste man? - Ja.
Varför får jag då inte vara ute på min kröningsdag?
Ska jag vara en gud eller en pojke?
Du är Caesar.
Och min Caesar måste skyddas.
- Vem hade skadat mig? - Han du såg. Goten Odoacer.
Han är vår bundsförvant. Du som lär ut ord och tal-
- vad angår statsangelägenheter dig?
Jag tänker bara på din sons väl.
Det slipper du nu. Han är Caesar nu.
Han är fortfarande en pojke. Han behöver mig kanske fortfarande.
Din uppgift är över. Gå nu.
Kom inte tillbaka.
- Hell Caesar. - Detta är Aurelius från Nova Invicta.
Han ska leda ditt livgarde.
Får jag se på ert svärd, general?
Han måste göra allt för att skydda mig mot faror, inte sant, far?
- Till sista andetaget. - Ger du mig ditt ord?
Du har hans ord. Han har svurit att tjäna dig.
Är det sant, general?
Tack.
Jag ville bara titta på det.
Öppna porten!
- Är detta också Caesars vilja? - Du har belönats rikligen. Far hem.
Mitt brott var att med nya idéer lära gossen att tänka själv.
"Gossen" är vår kejsare.
Tjänar du Caesar eller dina idéer?
Den vise frågar aldrig om trohet.
- Bara ens gärningar ger svaret. - Du har läst din Seneca.
Poeter är lika farliga som filosofer.
Och du... Var fick du det här?
För länge sen i ett annat land.
Av en man som älskade bara makt.
Så du är äventyrare också?
Om jag ser dig i Rom igen blir det på min svärdsspets.
Se er för i dimman, general.
Den kan dölja det gudarna själva inte vågar se på.
- Vem vaktar väktarna? - Nestor?
Gå.
- Senatorn. - De klär mig bättre än en rustning.
- Hur är det med dig, Aurelius? - Lite äldre, inte klokare.
- Har du gift dig, fått barn? - Nej.
- Vad tycker du om Rom då? - Annorlunda. Olustigt.
Om du ska vakta vår nye Caesar håll då huvudet kallt.
Och kom och besök mig. Vänner är sällsynta nuförtiden.
Goterna har förrått oss!
Till muren!
- General! - Klart för skott!
- Släpp! - Ner!
Skydda kejsaren!
Tillbaka!
De siktar på den stora porten!
Bilda mur!
Gå in!
Far!
Odoacer vill ha pojken levande!
Jag ska göra mitt bästa.
Rädda dig.
Kung, sändebudet från Konstantinopel.
Välkommen.
Staden är vår.
Ni ska erkänna mig som Romarrikets härskare.
Min kejsare finns i Konstantinopel.
Jag är hans ögon och öron.
- Men jag kan inte tala för honom. - Gå då och hör med honom.
Herre!
Aurelius... - Hämta vatten.
Pojken, Caesar... Lever han?
Jag hittade honom inte.
Hans föräldrar dödades, mina män också!
- Hur gick det till? - Några av dina män överlevde.
Petrinus togs till fånga. Kanske med andra, men...
De ska avrättas för att skrämma Odoacers motståndare.
Kom till mig.
Var det för din skull som så många människor dog?
- Vilket oskyldigt ansikte. - Caesars blod rinner i hans ådror.
Wulfila tycker att jag ska frukta dig.
- Är det så? - Han är den siste i ätten.
Gör slut på det nu. Gamla Rom dör och vi härskar.
Härskar vi?
Ta dig i akt, Wulfila. Ibland är din tunga snabbare än din hjärna.
Vad säger du, pojk?
Borde jag frukta dig?
- Varför behandlas Caesar så här? - Varför Caesar behandlas så här?
Wulfila har kanske rätt. Jag kanske bör göra slut på det nu.
Ser du dig själv?
Ser du ditt ansikte?
Vad ser du? Ser du en pojke?
Eller ser du en Caesar?
- Jag ser... - Säg det.
Jag ser en Caesar.
Jag är Caesar.
Fel svar. - Skär av hans hals.
Det vore ett allvarligt misstag, Odoacer.
- Vem är du? - Då gör du pojken till martyr.
Caesars spöke kommer att hemsöka dig.
- Läs tecknen. - Vilka tecken?
Ett omen. Missta dig inte, Odoacer.
Hör på dessa ord. Det som händer här ger eko i ett stort rike.
En stad kan erövras med blod.
- Men bara en visionärkan härska. - Alla stora riken byggs med blod.
Folket tackar gudarna för att de lever och tjänar sina nya herrar.
Vem är du?
Respekterar de en ledare som fruktade en romersk pojke och mördade honom?
Pojken är kanske till större nytta levande.
Vill du se ut som en tok? Döda båda!
Tok?!
Ditt bästa framtidshopp, Wulfila, ligger i tystnaden!
Ge mig din hand.
Vem är du?
- Jag har många namn. - Som en tjuv?
Här kallas jag Ambrosinus.
Pojken förs till öfästningen Capri.
Du blir hans fångvaktare. Det är din belöning.
Han får inte skadas om jag inte säger det.
Inte ett hår på hans huvud. Förstått?
Ta med den här också. Jag litar inte på honom.
- Någon är här. - Var?
Snälla ni.
Vänta, jag känner honom. Han för det östra rikets talan.
- Lever pojken? - De för honom till Capri.
Jag för tillbaka honom.
Från Capri? Det är omöjligt. Ön är en naturlig fästning.
Vi har varit bundsförvanter länge.
Befria er Caesar. Min kejsare skyddar honom tills han kan fara till Rom.
Vi möts i Fanum om sex dagar.
Om du kommer med pojken så seglar en båt oss västerut.
Sex dagar då. Till sista andetaget.
- Vad är det här? - En av ambassadörens vakter.
Du behöver hjälp för att befria dina män. Utnyttja våra vänner.
Följ mig!
Låtsas vara min fånge. När jag ger tecken, försök fly.
Gör som jag sa och inget mer.
Han först!
Stopp! En ny fånge.
Jag ska ha med hans huvud till Rom. Han skulle mörda Odoacer.
Nu.
Ta honom!
Ambrosinus.
Jag vill vara hos mor och far.
Du är hos dem. De lever vidare i ditt hjärta.
Du ser dem inte, men det är som om du är i ett rum och de i nästa.
- Jag borde också ha dött. - Det var inte ditt öde.
Allt levande har ett öde.
Men när stigen blir mörk och det är svårt att se vägen...
Därför har du mig. Vad jag nu kan vara värd.
Dumma fågel. Jag glömde ge den mat.
Jag visste det.
Jag visste att det var ett trick.
Är det här vårt öde? Att vara fångar här livet ut?
Ha förtröstan. Allt har en mening.
Var är han nu?
Goterna syns inte till.
Men vi håller oss nära floden.
- Floden, ja. - De har spejare hela vägen.
- Ja, så vi... - Mira.
- Va? - Mitt namn - Mira.
Där är din båt. Hur vill du göra?
Om vi alla går ner skrämmer vi iväg honom och han försvinner.
Vänta här.
Han är kvinna.
Denna fästning byggdes som palats av den store kejsare Tiberius-
- som var värdig och betydande.
Det har du ärvt.
Min förfader byggde mitt fängelse.
Ett fängelse är det.
Är du törstig, pojk? Drick.
Drick!
Vågar du förolämpa mig, pojk? Det är långt ner.
Hur många fingrar ska det ta-
- att förstå att ditt öde ligger i pojkens hand?
Kastar du ner pojken så följer du efter.
När tiden är mogen-
- ska jag skicka dig och låta dig sluta dig till dina föräldrar.
Du...
Odoacer sa inget om dig.
Häng upp honom!
Vänta.
Vad är det här?
Är du präst eller trollkarl?
Jag är blott en sanningssökare. Du hade aldrig förstått.
Hissa upp honom.
- Hur fort klättrarman upp? - På en timme. Det går fortare ner.
Ta med virke och rep. - Du stannar på båten.
- Du kan behöva mig. - Nej.
Pentagrammet. Så klart, så klart, så klart.
Det är här.
Svärdet. Tiberius måste ha tagit hit det.
Pojken kommer att hitta det. Romulus!
- Ambrosinus? - Gå till templet.
Leta efter din förfader Julius Caesar. Han vaktar något åt dig.
Titta under Caesars blick.
Så klart, så klart...
"Under Caesars blick"...
Jag sa åt dig att stanna på båten.
Du kommer att behöva min hjälp.
Vet du vad som händer den av mina soldater som inte lyder order?
Dina män är för långsamma.
Håll dig ur sikte.
Varför tar du risken?
Jag tjänarmin kejsare. Han är ditt lands bundsförvant.
- Så jag är med dig. - Var lärde du dig strida?
Jag kommer från Kerala i södra Indien.
Vi lärde oss strida som våra förfäder. Det heter kalaripayattu.
När jag var 14 var jag på nivå sju.
Av hur många?
Sju. Ska vi prata eller klättra?
Julius Caesar.
"En egg för försvar, en för seger."
"I Britannien smiddes jag åt handen på han vars öde det är att härska."
Jag har arbete åt dig.
Ge mig svärdet.
Ge mig det!
- Du? - Bara två för att rädda en kejsare?
- Fler kommer. - Templet!
Du kan inte gömma dig förevigt!
Din.
Du hittade svärdet, pojk.
Rädda kejsaren!
Caesars svärd.
Det är häråt!
Få iväg dem, få iväg dem!
Jag ordnar det.
Batiatus.
Din.
- Spring! - Häråt.
Få iväg pojken.
Romare!
- Var är pojken? - I säkerhet hos de andra.
Du hade rätt, Batiatus. Det går fortare neråt.
"En egg för försvar, en för seger."
"I Britannien smiddes jag åt handen på han vars öde det är att härska."
Caesars svärd.
Därför var det så mäktigt.
Britannien...!
Samla mannarna!
Smitt åt en erövrare. Julius Caesar.
Gajus Julius Caesar Ensis Caliburnus.
Känn på tyngden.
Svärdet bär på en profetia.
Såg du något? Något skrivet?
Då vet du allt du behöver veta.
Ta det.
Det är ditt.
Välkommen, Caesar!
Aurelius, allihop...
Det finns mat och dryck i tältet.
Vi måste prata - mellan fyra ögon.
Du är utom fara nu. Du förs till det östra riket.
Till Konstantinopel.
Där får du asyl.
Ambassadören har hört från Konstatinopel.
Kejsaren ger inte pojken asyl.
Han vågar inte kränka Odoacer.
Allt har förändrats. Roms garnison svor Odoacer trohet.
Alla befälhavare har förklarat att de står på goternas sida.
Det måste finnas andra i fält. Nionde då?
Nionde legionen är i Britannien, som kan ha sjunkit i havet.
Vi måste agera fort. Kan du ge mig soldater?
- Du kan anföra en ny här. - Bra, ge mig den nu.
- Vi driver ut inkräktarna. - Inte för det.
Varför inte? Vad är det med dig, Nestor?
- Odoacer är inte bara barbar. - Inte det?
Nej. Han är en skicklig politiker.
- Nu står senaten på hans sida. - Hur många i senaten?
Vi måste se allt som det är.
Du är med dem.
Så småningom kanske vi kan utmana Odoacer, men inte nu.
Säg att du ger mig hären, senator...
Vad begär du i gengäld?
- Pojken. - Menar du Caesar?
Caesar är ett ord från förr. Det finns ingen Caesar.
Gör hästarna klara.
Var är båten?
Gör hästarna klara, sa jag.
Var är båten som ska föra kejsaren till Konstatinopel?
Jag gav dig en order. Vad?
- Gör hästarna klara. - Gör det!
Du är soldat, Aurelius. Överlåt politiken åt mig.
Det här är en order: Ge mig pojken.
- Utan kejsaren finns inte Rom. - Då får du fly med dem i hälarna.
General.
- Där är pojken! - Ta pojken!
Sluta, kamrater! Vi är alla romare!
Vatrenus?
Du förstår inte, Aurelius. Jag var tvungen att göra det.
Aurelius, min vän. Om du har älskat mig...
För vänskapen.
Nu när östra riket är goternas har vi ingen fristad i Konstatinopel-
- eller här eller i Germanien.
Vart far vi då?
Nionde legionen är i Britannien.
Det är enda utvägen. Norrut, för att hitta dem.
Det här är inte din strid.
Du kan gå.
Gå? Vart skulle jag gå? Jag har brutit mitt heliga löfte.
Jag har dödat min befälhavare.
Jag är som du, jag har inget land nu.
Min väg är din väg.
General. Vart vi far är inte din sak att besluta.
Caesar?
Vi far norrut, till Britannien.
Bakom den toppen ligger Gallien.
Vid nästa fullmåne ser vi Britannien.
Mitt älskade Britannien.
Ingen lever, general.
Det finns hästar här.
Efter alla dessa år händer det fortfarande.
- Vem kan ha gjort det? - Bara en man.
Han heter Vortgyn.
- Vad är det här för plats? - Hadrianus mur, rikets sista bastion.
- Ett monument överromersk rätt. - Nionde legionen.
Vi har hittat dem.
Titta. Draken.
- De harvarit här. - Var är den nionde, gamling?
Det är ditt land. Vad har hänt här?
Det är här riket slutar, Demetrius.
Här finns bara muren kvar.
Vi kom ända hit för en spöklegion.
Vi skulle ha stridit i Rom.
Det hade varit hopplöst. Han måste veta.
Han har utkämpat hopplösa slag förut.
Hade du stått vid hans sida?
När som helst, var som helst.
De ser ut som bönder.
- Vilka är ni? - Aurelianus Antonius, Nova Invicta.
- Det här är mina män. - Jag är Kustennin. Detta är mina.
- Jag söker Roms nionde legion. - Varför resa så långt för dem?
Rom har fallit.
Vad har hänt här?
Draklegionen finns inte mer.
De var mer än tusen man. Vem kan ha besegrat dem?
Kustennin, var är mina landsmän?
General, jag är Flavius Constantinus Marcellus.
Nionde legionens general.
Rom övergav oss.
Några for för att strida i Gallien. De med familjer stannade här.
Nu lever vi som kelter. Vi har en ny generation.
- Vi såg byar förstörda, folk mördade. - Vortgyn, Anglias kung.
Han har tagit de sydliga kungarikena och vill nu härska i hela Britannien.
Han har lämnat oss ifred. Vi hotar honom inte.
Och han vet att vi inte är vanliga bönder.
Vi hälsar dig, Vortgyn.
De angliska folkens besegrare och Britanniens rättmätige härskare.
- Det finns en pojke. - En pojke?
Han bär ett svärd med en profetia.
"En egg för försvar, en för seger. I Britannien smiddes jag åt handen"...
..."på han vars öde det är att härska".
- Du känner till det. - Och en pojke har det? Var är han?
Häri Britannien.
Jag har väntat hela livet på detta.
Svärdet tillhör...
...handen på han vars öde det är att härska!
Det här är handen.
Då tar jag pojken och mannen som reser med honom.
Den här mannen...
Berätta om mannen.
Han är pojkens lärare, är som en präst.
Han är inte romare. Kanske galler eller britt.
Han har ett ärr här format som ett svärd.
Som den här?
Precis så.
När jag har svärdet får du pojken som gåva av mig.
Och mannen?
Mannen är min.
Denna klinga smiddes ur en brinnande sten-
- som föll till jorden från stjärnorna.
Vem har sett en sån på natthimlen?
Då vet du, du, du och du att det jag säger är sant.
Eldstenen som föll till jorden-
- kyldes i ett bergs is och blev till järn.
Där hittades det av en mästersmed, en calibian.
Han hamrade metallen i sin ugn i tre dagar och tre nätter.
Han hamrade i hettan utan att stanna för att äta eller dricka.
Skäreggen härdade han med ett lejons blod. Och titta här.
Han ristade in pentagrammet, vår symbol för tro och sanning-
- så att den som håller svärdet ska tro och veta-
- att det tjänar bara ett syfte:
Sanningen.
Hade ni tagit till vapen igen?
För kejsaren?
Vi svor en helig ed att försvara vår kejsare in i döden-
- men att strida mot goterna hade krävt ett mirakel.
Det är så enkelt för dem. De tycker om varandra och vågarvisa det.
Hur ser du mig, Aurelius?
Du är en duktig krigare.
Du sänker garden då och då. Du är oförsiktig ibland.
Visa mig.
Ser du mig bara som en krigare?
Du är en stilig kvinna på ditt sätt.
Vilken passion. Du måste ha krossat många hjärtan.
Du börjar bli långsam. Måste vara åldern.
Dina attacker är för förutsägbara.
Var är jag blottad?
Där.
Inte illa.
- Känner du till den här platsen? - En gång kände jag den väl.
Det var en fristad för dem som svurit att bevara svärdets hemlighet.
Har du bott här, Ambrosinus?
Här fick jag det här- av Vortgyn.
Var är det?
Han ville ha svärdets makt själv.
Men hemligheten kunde bara ges till en rättskaffens man.
Den stunden för alla år sen bestämde båda våra livs vägar.
Pentagrammet. Samma som på svärdet.
Minns du profetian?
"I Britannien smiddes jag åt handen på han vars öde det är att härska."
Jag lämnade Britannien i jakt på svärdet och hittade dig.
Jag visste då att det som stod skrivet måste ske.
Men jag är en Caesar utan rike. Hur kan jag uppfylla profetian?
Har jag inte lärt dig någonting?
Profetian är en troshandling och vi är trons väktare.
Vad tror du, Aurelius?
Hade du grävt ner ditt svärd för detta? För att ha ett hem?
Ha boskap, bli tjock?
När det är över.
Kanske då.
Jag fryser.
Då så, lilla vän...
Jag vill att du går till ditt folk-
- med en hälsning från mig.
Ni har en vän från ett fjärran land.
De måste ge honom till oss. Titta.
Ygraine?
Smedens familj.
Det är Vortgyns verk.
Snälla, låt dem inte döda mig!
- De dödar dig inte. - Jo, de dödar oss alla!
Om vi inte ger dem...
...honom.
Romulus?
Vackra Romulus.
Pojken.
Är det han?
Han är Romulus Augustus Caesar.
Varför vi, Aurelius? Varför kom du till oss?
Jag förlorade min fru och två söner i dag.
Och jag vill ha hämnd.
Men den bittra sanningen är-
- att om vi strider mot Vortgyn så kommer många fler att dö.
Kanske alla vi och våra familjer.
Det är inte hämnd, utan självmord.
Pojken måste gå med de som kom med honom!
Det är inte vår strid.
- Låt oss höra Aurelius. - Jag talar för honom.
Allt ni har fått veta är sant.
Jag är Caesar.
Vi bad om er lojalitet, men Rom har inte varit lojalt mot er.
Om det är den rätta vägen och det räddar fler liv går jag till Vortgyn.
Ert beslut blir mitt öde.
Vad gör vi? Det är vårkejsare.
En dag kommer att avgöra detta.
Ett sista slag.
I gryningen går jag och mina män för att försvara fortet.
De som vill stå vid vår sida tar vi emot som bröder.
De som inte vill förblir också våra bröder.
Jag hälsar er alla.
Hell Caesar!
- Behöll du din rustning i alla år? - Tio år här ger nåt att slåss för.
20 år som legionär lär en att vara redo.
God man.
- Den gjordes till min bror. - Behöver inte han den?
Han har vuxit sen dess.
Om vi alla dör i morgon, Ambrosinus-
- vad händer med profetian?
Nu prövas vår tro och vi är trons väktare.
Vi håller liv i lågan.
Vad som händer sen vet inte vi.
Om vi inte får se morgondagen...
Inget kan skilja oss åt.
General!
En pojke tog en gång ditt svärd.
Vad gör du om du nu får hans?
Jag använder det väl och hyllar den Caesar som det tillhör.
Du är Caesar. Var du än är.
Kom alltid ihåg det.
Mina vänner!
Vi har alla sett många morgnar som denna.
Vi såg solen gå upp utan att veta om dagen skulle bli vår sista.
Somliga hade knappt blivit karlar.
- De darrade före sitt första slag. - Det var en kall morgon, general.
Ni män i den nionde legionen, vi alla...
Vi har stridit hela livet för det rike som våra förfäder skapade.
Tillsammans har vi sett riket falla.
Och vi har mist mången god vän.
I mörka stunder trodde jag att det inte fanns något kvar att slåss för.
Men andras vishet har visat mig att det finns ett slag till att utkämpa.
Mot tyranni och mord på oskyldiga.
Låt oss försvara denna ö mot dem som vill slita ut dess hjärta och själ.
Våra efterkommande ska då veta att det verkligen fanns-
- en romersk soldat med ett romerskt svärd och ett romerskt hjärta!
- Hell Caesar! - Hell Caesar!
Demetrius.
General!
Befäst porten!
- Hur många? - Tusen, kanske fler.
Inte så många som jag trodde.
Ni två, bemanna murarna. - Tertius, led bågskyttarna.
Bågskyttar!
Anfall!
Sikta!
Släpp!
Vortgyn, jag ger dig...
...eld!
Sikta!
Släpp!
En trollkarl. De har en trollkarl!
Släpp!
Det är ingen trollkarl. Det är svärdets väktare.
Håll dig nära mig.
Porten håller inte! Se upp!
Demetrius!
Ge mig Caesars svärd!
Jag trodde att jag hade dem.
För många, gamle vän. Vi är chanslösa.
De kommer.
Nionde.
Nu ska vi strida.
Till sista andetaget.
Sköldpaddsformation!
För allt du har gjort mot mitt Britannien-
- brinn i helvetet!
Titta!
Tyrannen Vortgyn är död!
Det där var för min mor.
Och min far.
Aurelius, stanna kvar.
Stanna hos oss.
- Du kämpade som en drake. - Och du kämpade som en drakson.
- Du svor en gång att skydda mig. - Till sista andetaget.
Har jag löst dig från din ed?
Lev då, Aurelius Antonius.
Och alla ni, den sista av mina legioner...
Ni vann en stor seger i dag.
Och nu säger jag:
Inget mer blod.
Inga mer krig!
Och så fann de sista romarna ett hem här i Britannien.
Efter många års krig och kaos kom de med fred till landet.
- Vad hände med general Aurelius? - Han överlevde.
Han tog krigar jungfrun Mira till hustru.
- Och Romulus? - De fostrade honom som sin son.
Han blev en vis härskare.
Han tog ett keltiskt namn. Draksonen.
Pendragon.
- Det är min far. - Minns du flickan Ygraine?
- Han gifte sig med henne. - Min mor?
Och Ambrosinus tog sitt gamla namn.
- Merlin. - Du.
Merlin, det är bara en saga. Du hittade på allt.
Arthur, Arthur. Har jag någonsin ljugit för dig?
Varje dag.
Där är det. Där stred den sista legionen.
Stora legender föddes här.
- Med dig som hjälten. - Självklart.
Vi behöver hjältar, inte sant?
Delvis efterromanen av Valerio Massimo Manfredi.